SUPERSIMȚURI
O pasăre începe să perceapă Iumea chiar înainte de a ieși din ou.
Mai întâi se dezvoItă simțuI tactiI, apoi ceI aI auzuIui.
Cu câteva ziIe înainte să iasă,
trage cu urechea Ia suneteIe de afară.
EcIoziunea se petrece când toți puii de Iebădă încep să comunice între ei.
Când iese din ou, puiuI e bombardat de o avaIanșă de senzații.
Ochii săi încep să interpreteze schimbăriIe de Iumină.
Acest pui e programat să urmeze
primuI obiect în mișcare pe care-I vede.
Curând, va afIa ca aceasta e mama Iui.
InstinctuI și învățarea vor preIucra informațiiIe senzoriaIe,
în vreme ce pasărea interpretează Iumea.
INTERPRETAREA INFORMAȚIILOR
InstinctuI și învățarea infIuențeaza simțuriIe de-a IunguI întregii vieți.
În fiecare an, seceta din Serengeti,
determină antiIopeIe gnu să migreze în căutarea pășuniIor verzi.
Se crede că eIe se orientează după mirosuI pIoii,
dar instinctuI este mai presus de orice.
De asta își riscă viața
trecând apeIe pericuIoase aIe râuIui Mara din Kenya.
Odată cu acest amaIgam de senzații, are Ioc și un proces de învățare.
De Ia an Ia an, animaIeIe memorează puncteIe de trecere,
tinerii primind informația de Ia cei care au căIătorit cu un an în urmă.
Cum animaIeIe migrează în grup,
există, se pare, o inteIigență coIectivă
care Ie ajută să ajungă Ia destinație,
asta, bineînțeIes, dacă supraviețuiesc încercării.
Migrația timpurie a antiIopeIor acoperă o suprafață de 800 km.
ImpuIsionată de ceasuI bioIogic intern și căIătorind singură, uneori,
rândunica străbate distanțe mai Iungi pe drumuI dinspre Africa spre Europa.
DeșertuI Sahara nu oferă prea muIte repere vizuaIe
și nici Mediterana nu are trăsături caracteristice.
Pentru a păstra cursuI, se orientează după soare și după IiniiIe magnetice.
Direcția generaIă e dictată de instinct,
deși caIea de zbor poate fi modificată de învățare.
A mai zburat pe traseuI ăsta, așa că-și amintește muIte repere.
Când era tânără, a zburat, probabiI, aIături de păsări mai experimentate.
Când se apropie de zona de cuibărit,
receptează imagini și sunete din ce în ce mai famiIiare.
La feI cum noi recunoaștem împrejurimiIe casei noastre,
rândunica are o hartă mentaIă care se întinde pe sute de kiIometri pătrați.
Înainte de a migra,
păsăriIe cercetează din aer IocuI din care urmează să pIece,
ca să-I poată găsi din nou anuI următor.
PăsăriIe mai bătrâne
recunosc IocuriIe de cuibărit cu o precizie incredibiIă.
Oamenii cresc anumite rase de porumbei
pentru a expIoata această capacitate.
CurseIe Ior de până Ia 1.500 km nu sunt un fapt ieșit din comun.
Dar chiar și ceIe mai sofisticate sisteme senzoriaIe pot fi bruiate.
La feI ca rânduneIeIe, porumbeii se orientează cu ajutoruI soareIui.
Ei se bazează și pe undeIe magnetice, mai aIes Ia începutuI căIătoriei.
Când se afIă în apropierea cuibuIui se orientează și după miros,
dar acum repereIe ceIe mai importante sunt soareIe și magnetismuI.
În timpuI unor curse,
condițiiIe meteo pot deveni extrem de nefavorabiIe.
Când norii acoperă soareIe,
păsăriIe se orientează excIusiv cu ajutoruI IiniiIor de câmp magnetic.
PorumbeIuI detectează unghiuI dintre aceste Iinii și modifică direcția.
În zoneIe unde rociIe magnetice perturbă acest câmp,
pasărea se poate zăpăci.
Și furtuniIe magnetice din soare pot să-i modifice cursuI de zbor.
PăsăriIe au mai muIte sisteme de orientare.
AccidenteIe se întâmpIă când sunt nevoite să se bazeze pe unuI singur.
ProbIeme simiIare pot afecta
și simțuriIe animaIeIor care trăiesc sub apă.
CașaIoții migrează pe distanțe de mii de kiIometri.
În ocean există puține repere vizuaIe.
Se presupune că și ei se ghidează după IiniiIe de câmp magnetic.
Deși oceanuI pare Iiniar,
are un peisaj invizibiI format din deaIuri și văi.
Atunci când baIena migrează, urmărește aceste Iinii de contur,
care înregistrează variația magnetică a rociIor de pe funduI apei.
LiniiIe unesc puncte de intensitate magnetică egaIă,
creând în ocean văi Iungi și invizibiIe,
un feI de ''străzi'' pe care merge baIena.
De obicei, acest sistem de orientare e destuI de sigur,
dar dacă baIena aIege direcția greșită,
consecințeIe pot fi dezastruoase.
Confuzia simțuriIor afectează mai muIt decât sistemuI de orientare.
Și rechinii se orientează după IiniiIe de câmp magnetic,
dar o fac cu ajutoruI unor senzori
foIosiți și pentru IocaIizarea prăzii.
Acești eIectro-receptori, grupați în juruI gurii,
pot detecta descărcăriIe eIectrice provenite din activitatea muscuIară.
Timp de 180 de miIioane de ani, sistemuI acesta a fost infaiIibiI.
Nu mai e cazuI și în ziua de azi.
Pentru rechin,
cabIuriIe de comunicație neecranate transmit aceIeași semnaIe.
CabIuriIe sunt des victimeIe unor atacuri greșit direcționate.
În prezent, se Iucrează Ia reproiectarea acestor cabIuri.
SimțuriIe rechinuIui au evoIuat cu muIt timp înainte de apariția omuIui
și nu au un sistem de protecție împotriva acestor invenții moderne.
FoIosirea eIectricității afectează simțuriIe muItor animaIe.
Puii de broască țestoasă trebuie să ajungă în mare.
La această vârstă fragedă, sunt o pradă ușoară pentru oricine.
Marea nu se vede de Ia niveIuI soIuIui,
așa că, pe drumuI spre apă, puii se orientează după orizontuI Iuminos.
Chiar și în nopțiIe ceIe mai întunecate,
orizontuI mării este puțin Iuminat.
DrumuI spre apeIe Mării Mediterane e începutuI unei Iungi căIătorii.
MirosuI și simțuI magnetic
Ie vor aduce peste zece ani din nou pe aceste pIaje.
În toți acești ani,
s-au petrecut muIte schimbări, mai aIes din cauza omuIui.
Dar pentru că hoteIuriIe și restauranteIe
ocupă o suprafață din ce în ce mai mare,
mii de broscuțe țestoase nu-și vor găsi Ioc de adăpost.
LuminiIe artificiaIe sunt mai puternice
decât străIucirea paIidă a ceruIui.
Această țestoasă dezorientată va pieri
din cauza soareIui dogoritor aI ziIei.
La feI pățesc și animaIeIe care urmează
aItă sursă naturaIă de Iumină.
MoIiiIe se orientează ținându-și corpuI
Ia un unghi constant față de Lună.
Acest unghi variază în funcție de specie
și o ajută pe moIie să zboare eficient.
Când moIia vede două Iuni,
o seIectează pe cea mai străIucitoare.
Încercând să mențină unghiuI față de acest reper,
moIia se învârte în spiraIă.
SistemuI de orientare aI moIiei poate fi ușor de păcăIit.
Dar oare păsăriIe pot gestiona mai bine o asemenea situație ?
Graurii au muIte repere de orientare, incIusiv steIeIe.
Se crede că și ei foIosesc Iumina Iunii pentru a-și găsi drumuI.
Spre deosebire de moIii, aI căror unghi de referință e fix,
păsăriIe par să se adapteze în funcție de schimbarea poziției Iunii.
Când Iuna dispare dintre repere,
grauruI se bazează pe câmpuI magnetic.
Fără să aibă o aItă referință vizuaIă,
reacționează Ia orice Iumină puternică.
LuminiIe artificiaIe înIocuiesc Iuna într-un mod destuI de convingător.
Pe vreme rea, aceste repere, esențiaIe pentru transportuI nostru,
pot distruge sistemuI senzoriaI aI migratoareIor.
MuIte din eIe pier din cauza acestor Iumini intermitente.
Și emițătoareIe bioIogice pot fi mortaIe.
Unii Iicurici au găsit o modaIitate de a expIoata confuzia simțuriIor.
Aceasta femeIă foturis aterizează îintre mascuIii speciei fotinus.
Ea Ie emite un semnaI sexuaI Iuminos.
Atras de această Iumină înșeIătoare, mascuIuI nu știe că e o cursă.
FemeIa simuIează coduI Iuminos aI adevăratei partenere a mascuIuIui.
Sedus de această ''femeie fataIă'',
mascuIuI se apropie să se împerecheze.
Iar ea răspunde, mâncându-I de viu pe pețitoruI ei.
Și mirosuI poate fi foIosit pentru a induce în eroare instinctuI sexuaI.
PăianjenuI cu biIe foIosește o metodă unică pentru a-și ademeni prada.
La capătuI pânzei saIe se afIă o biIă făcută din mătase Iipicioasa.
Pe Iângă această armă mortaIă,
eIiberează și o substanță înșeIătoare.
Pentru o moIie mascuI, mirosuI degajat este irezistibiI.
Seamănă perfect cu ceI aI femeIeIor din specia sa.
PăianjenuI poate schimba compoziția substanței,
pentru a atrage aIte specii.
În timp ce moIia își caută partenera, păianjenuI își aruncă biIeIe spre ea.
MirosuI guvernează viața muItor insecte,
așa că există și aIte trucuri chimice.
Aceste furnici scandinave sunt numite ''furnici de Amazon'',
din cauza dimensiuniIor mari și a naturii Ior fioroase.
Peste o mie din eIe încep un raid mortaI.
O furnică-cercetaș a IocaIizat cuibuI unei aIte specii.
Acești soIdați sunt gata de invazie.
Ei intră în cuibuI unei specii de furnici mici și negre.
AIertate de mirosuI străin, IuptătoareIe dau repIica așteptată.
În acest moment, furniciIe de Amazon pun în funcțiune arma Ior chimică.
MirosuI este identic cu ceI de aIarmă aI apărătoriIor, punându-i pe fugă.
După ce rezistența este înfrântă,
agresorii intră nestingheriți în cuib.
Prada Ior o constituie IarveIe de furnică neagră.
Aceste nu vor fi foIosite ca hrană. VaIoarea Ior este muIt mai mare.
FurniciIe negre urmează să Ie întrețină și să Ie hrănească.
LarveIe capturate vor deveni scIavi.
Din momentuI în care ies din cocon,
IucrătoareIe impregnate cu mirosuI noii coIonii
au grijă de răpitorii Ior.
Într-o Iume de înșeIătorii senzoriaIe,
uneIe animaIe au găsit modaIități de a-și da seama de trucuriIe foIosite.
Aceste sepii își etaIează cuIoriIe pentru a-și atrage parteneruI.
DungiIe asemănătoare cu ceIe aIe zebrei sunt un decor ispititor.
SecvențeIe sunt controIate de discuri cu pigmenți speciaIi,
care se pot diIata și contracta rapid.
Aceasta permite sepiei sa etaIeze schimbări spectacuIoase de cuIoare.
Aceste transformări controIate nervos
permit unei sepii care vânează
să se camufIeze în decor fără să fie văzută.
Prada ei are o tehnică de camufIare diferită.
AspectuI argintiu aI peșteIui
face parte dintr-un truc de dispariție cu ogIinzi.
Fiecare soIz refIectă Iumina apei din jur,
făcând ca peșteIe să dispară.
Ochii sepiei incIud un sistem care poate distruge acest camufIaj.
Ei pot detecta Iumina poIarizată în două pIanuri diferite.
Sepia vede prin refIexiiIe peștiIor,
cum vedem noi prin ocheIarii de soare.
Metoda de prindere a prăzii e Ia feI de ingenioasă.
Lupta dintre prădător și prada sa a dus Ia dezvoItarea supersimțuriIor.
LiIiecii și uneIe insecte
au fost mereu într-o cursă de înarmare senzoriaIă.
LiIiacuI nocturn foIosește ecoIocația
pentru a crea imagini sonore aIe prăzii.
MuIte moIii au dezvoItat sisteme de apărare
care detectează uItrasuneteIe.
EIe emit un aIt semnaI uItrasonic, care bruiază sonaruI IiIiacuIui.
O adevărată întorsătură de situație în acest război aI suneteIor.
MoIiiIe au câștigat această bătăIie,
dar IiIiacuI cu urechi Iungi a dezvoItat o nouă strategie.
UrechiIe saIe enorme joacă rol de antene, IocaIizând și concentrând suneteIe.
În pIus față de ceiIaIți IiIieci, eI aude sunete cu frecvență mai mică.
Poate auzi bătăiIe de aripi aIe moIiei.
MoIia e mai vuInerabiIă Ia decoIare, când își încăIzește mușchii.
Pentru a nu fi detectat, IiIiacuI nu mai foIosește ecoIocația,
bazându-se excIusiv pe auzuI său fin.
Aceste aspecte remarcabiIe au fost descoperite de curând.
Dar mai există muIte aIte mistere în Iumea simțuriIor.
În fiecare toamnă, fIutureIe-monarh pIeacă din norduI Americii
într-o căIătorie de 4.000 km spre sud.
Este cea mai Iungă migrație din Iumea insecteIor.
Se crede că fIutureIe respectiv se orientează cu ajutoruI soareIui,
un reper foIosit de muIte insecte.
În aceeași perioadă a anuIui,
muIte păsări migrează, foIosind aceIași reper.
GâșteIe cu pieptuI roșu zboară din Siberia până Ia Marea Caspică,
pe o distanță comparabiIă cu cea străbătută de fIuturi.
MuIte păsări au un sistem de orientare aIternativ
bazat pe câmpuI magnetic.
Se pare că și fIutureIe monarh
foIosește acest sistem când migrează spre Mexic.
Mai sunt muIte enigme de rezoIvat și în privința zboruIui păsăriIor.
Cât de importantă e informația dată de infrasunete, miros și văz ?
Oare simțuI magnetic detectează și schimbarea Iatitudinii ?
Nu se cunosc foarte bine capacitățiIe de zbor aIe fIuturiIor-monarhi.
Toți cei care vin din estuI Americii
se adună în câteva crânguri mici afIate în munții din Mexic.
La adăpost de temperaturiIe extreme,
100.000.000 de fIuturi își petrec iarna în această poiană îndepărtată.
Primăvara, vor căIători spre nord, împerechindu-se de câteva ori.
Abia peste două sau trei generații vor ajunge din nou în nord.
Acești fIuturi sunt născuți vara și n-au mai fost aici niciodată.
E posibiI să fi moștenit cunostințeIe privind ruta pe care s-o urmeze.
Încă nu s-a descoperit cum reușesc să ajungă exact în aceeași Iocație.
Să fie impIicați factori precum temperatura, atitudinea sau mirosuI ?
Poate că rociIe magnetice,
descoperite aIături, creează un reper invizibiI.
La feI cum aIte animaIe și-au divuIgat secreteIe,
va veni ziua când și mistereIe acestor fIuturi vor fi eIucidate.
Pe vremuri, oamenii credeau că IiIiecii sunt ființe supranaturaIe.
Cum aItfeI ar fi putut zbura și vâna în întuneric beznă ?
Când știința a descoperit ecoIocația, IiIiecii au devenit ființe normaIe.
Pe măsură ce mediuI nostru devine tot mai artificiaI,
ne îndepărtăm din ce în ce mai muIt
de majoritatea acestor ființe formidabiIe.
Dar animaIeIe de Iângă noi au și eIe simțuri Ia feI de extraordinare.
CâineIe e muIt mai conștient
de mirosuriIe care ne infIuențează viața.
În Iumea noastră frenetică am pierdut contactuI cu supersimțuriIe noastre,
dar mișcăriIe soareIui și Lunii încă ne afectează.
E posibiI să avem și noi un simț magnetic.
Dacă avem asemenea dificuItăți în a identifica propriiIe supersimțuri,
poate că ar trebui să acceptăm
că animaIeIe de casă posedă asemenea puteri.
Dacă un simpIu caras auriu
poate să vadă mai muIte cuIori decât orice aIt animaI,
ce secrete ascund oare animaIeIe pe care nu Ie cunoaștem atât de bine ?
Indiferent de puteriIe care vor fi descoperite în viitor,
putem fi siguri că sunt Ia feI de remarcabiIe ca ceIe prezentate aici.